TEKSTET AF DAN KJØLLER
-Sejr over Frankrig!
Sejr over Frankrig!
Vest fronten overgiver sig!
Sejr over Frankrig!
- Frankrig er besejret!
God morgen Dommer Fromm.
- Der er intet til dig i dag. - Det kalder jeg gode nyheder.
- Kan du have en god dag. - Dommer.
- Heil Hitler!
Hvad er nyheden så?
Et brev fra militæret.
Hvem?
Quangels søn.
Herr Quangel, til dem.
Er der sket noget med drengen?
Løgnere!
Anna.
Det er din skyld. Dig og din forbandede krig!.
- Anna. - Lad mig være.
Det er mig, Eva. Frau Rosenthal?
Noget nyt fra min mand?
- Tak, Eva. - Hvad har du brug for?
Ikke ret meget. Som altid.
God morgen.
Hvor meget smør skal de bruge, Frue?
Bare det sædvanlige?
Du har mælk og æg. Hvor meget smør har du brug for?
- Videre! - Skynd dem nu!
Fru Quangel? Lad mig følge dem hjem.
Jeg kommer direkte hjem fra arbejde.
Hej, Quangel. Har du travlt? Er der noget galt?
Vi bliver rige. En sejr over Frankrig. Ved du hvad det betyder?
Vi bliver det rigeste land i verden!
Indenfor de næste uger har vi ødelagt England og sluttet krigen.
Og da tropperne på fronten har været så sejerrige...
er det på tide at os herhjemme gør vores pligt.
Føreren vil øge produktionen.
Han forventer en stigning på 30% og en fordobling på et halvt år.
Førerens ønske er vores ordre.
Vi er åbne for ideer om hvordan vi når vores mål.
Sieg Heil! - Sieg Heil!
Er der nogen der har noget at sige?
Ja, Formand Quangel?
For at øge produktionen, skal vi have ekstra maskiner og fyret de mest dovne.
Hvad mener du? Hvem er de dovne?
Nogen kan ikke holde tempoet. Enkelte gider ikke.
Taler om politik, pjækker.
Nogen af mændene her er gode til det.
Hvor vover de at tale sådan? De er ikke medlem.
Hvor vover de at hænge medlemmer ud!
Quangel tænker kun på sig selv. Donerer du penge til fonden eller Føreren?
Tyskland har taget min eneste søn.
I går fik jeg at vide han var død i kamp. For dig og for Føreren.
Jeg spørger dig, Dolfuss.
Hvad mere kan en mand donerer end hans søn?
Anna! Anna, vi skal på besøg!
Nazi kvindernes liga venter på dig!
Heil Hitler, Anna! Vi er sent på den. Vi må skynde os.
- Vi venter på dig. - Jeg kommer nu.
Den første er Fru Gerda Kleinschmidt.
Og så er der Fru Else Wernicke der bor om hjørnet, og så...
Hør lige, Claire Gehrich.
Det er Obersturmbannfuhrer Gehrichs kone.
Du er nød til at være diplomatisk.
- Skal jeg strege hende? - Nej...
Vi er nød til at gøre vores del men, måske ikke i dag.
Vi er nød til at være i form.
- Sikke et rart hjem. - Hvad kan jeg gøre for jer?
- Er det din mand? - Ja.
Din mand kæmper i Polen er det ikke rigtigt?
Han sætter sit liv på spil hver dag for sit fædreland mens de hygger dem i Berlin.
- Skammer de dem ikke? - Men, jeg...
Men...Ingen forstår.
Jeg er bekymret for ham.
Jeg er så bekymret, men..
Stop så!
Vend tilbage til arbejdet.
Tro ikke at dette vil skåne dig fra fronten.
Jeg vil ikke stå og lyve. Jeg ved du gjorde det med vilje.
Forstår du hvad jeg siger?
Hvis det ringer på, så åben ikke døren. For nogen.
- Otto? - Jeg skriver.
Til hvem?
Det ved jeg ikke.
Jeg skriver kort.
Kort der fortæller sandheden.
Folk vil læse disse kort.
De vil gå fra hånd til hånd.
Kort?
Du skriver sjusket? Hvorfor skriver du sjusket?
Moder, Føreren dræbte min søn...
Han vil også dræbe din søn. Send kortet videre.
- Hvorfor skriver du sådan? - Jeg dækker over min skrift.
Lad mig nu gøre det.
Den er ikke låst.
- Hvad hvis hun skriger? - Hun skriger ikke.
- Min åndssvage kone bringer hende mad. - Den gamle Jøde.
Hun har alle sine varer her efter de brændte hendes butik.
Hun gemmer sig.
Tag det roligt.
- Far, ovenpå. - Kom, hurtigt.
Hvad laver du her?
Barkhausen, hvad laver du i denne lejlighed?
Hr Persicke..Kære nabo, vi kan dele.
Det er Fru Rosenthal.
- Det var ikke mig. - Ud.
Kig efter pengene.
- Jeg er ked af det. - Det skal du ikke være.
- Du kan blive her hos os. - Det er for farligt for jer.
Dommer Fromm?
Følg med, frue. Hurtigt.
De kommer igen.
Vær stille. Gå bare ind.
Min afdøde datters værelse. Her vil ingen lede efter dem.
Væn dem til det.
Gå i seng og i morgen tidlig skal du gøre nøjagtig som jeg siger.
I morgen. Godnat Fru Rosenthal.
Er hun tilbage i sin lejlighed?
- Nej. - Jeg går med dig.
Du kan ikke stoppe mig.
- Du kan ikke stoppe mig. - De hænger også kvinder.
Det er jeg klar over.
Du går kun hen til bygningen. Jeg går indenfor og sætter kortet.
Jeg er snart tilbage.
Jeg er hos dig om lidt. Denne vej, sir.
80 pfennig, tak.
- En snaps. - Kaffe til mig.
Nej, jeg tager også en snaps.
Nu starter vi.
Fra nu af er vi alene.
Du kommer ikke ud af dette værelse i et stykke tid. Du er min gæst.
Men tro mig, at i det sekund du træder ud af døren, vil jeg ikke længere kende dig.
Du ved vel hvad de kaldte mig i retssalen, ikke?
Ikke? Kold-blodige Fromm.
Jeg har en herskerinde som jeg tilbeder.
Hendes navn er retfærdighed.
Jeg vil gerne være i min lejlighed når min mand vender tilbage.
Han kommer ikke tilbage og det ved du godt.
Lås døren.
- Hvor bor Barkhausen? - Lige her.
- Har du hørt om hende der forsvandt? - Jeg kender hende.
Se hvad de vil!
- Er den gamle mand hjemme? - Hvad rager det dig?
En del. Det rager også politiet og ham manden fra partiet.
Det er ham, inspektør. Det var ham og den anden bums.
Manden af postdamen.
Min far og jeg fangede dem i den Jødiske kvindes lejlighed.
De ville tage det hele. Du burde konfiskere det.
Du gjorde det også, dit kryb. Dig og din far.
Lad os tale med kvinden.
Hun er der ikke.
- Hr Fromm... - For dem er jeg stadig Højagtet.
Hvem er deres overordnede?
Escherich. Inspektør Escherich. Politi Hovedkvarteret.
Jeg ved hvor det er.
Ring ham op.
Derefter forlader de lejligheden.
Gu vil jeg ej.
Bor du alene?
Har de noget i mod jeg kigger mig omkring?
God dag.
Du skulle have set det. Far gjorde dem bange.
Min bror og jeg gik efter ham og hans ven, de fik benene på nakken.
- Baldur?
- Min bror er ss Sturmbannfuhrer. - Er det dig? Baldur Persicke?
Du spillede ofte i min lejlighed.
Når du ringede på klokken fik du Æbletærte.
Ikke?
Sikke stor du er blevet.
Og stærk.
Få hende ud.
- Men... - Bare gå!
Heil Hitler!
Nej!
Hun er død, Otto.
Jeg så det.
Du har sagt du så hvordan Dommer Fromm havde gemt kvinden, ikke sandt?
Du ved hvad der foregår i dette lejligheds kompleks. Indbrud, ulovlig tilegnelse
en fordømmelse af en respektabel borger.
- Det er nok! - Jamen jeg...
Og en død kvinde der var i live for et øjeblik siden.
- Du slipper ikke denne gang. - Det kan du ikke.
Jo, det kan han, men gør det ikke. For han er politimand, ikke et uhyre.
Har han taget noget, så ved han også hvad det ville betyde.
Så, han vil gøre hvad han gør bedst inden han forlader stedet.
Han vil vende tilbage til sin lejlighed. Og han vil observere hvad der foregår.
- Det skal jeg nok, inspektør. - Du kan gå nu.
Høje Dommer er der sket noget? Fru Rosenthal....
Jeg ved ikke hvad du taler om. Vil de have mig undskyldt.
Jeg tager de her 5 kort.
- Frimærker? - Nej, det har jeg. Tak.
Det bliver 25 pfennig. Jeg pakker dem ind for dig.
- Jeg skal bruge tynde handsker. - Det har vi desværre ikke.
De vil kunne finde..lad mig se. Måske de kan finde...
Nej, nej, det er fint. Kun det her. Tak.
- Farvel. - Farvel.
Hør her, "Hitlers skygge falder over Europa, som djævlens skygge
Send kortet videre. Ned med Hitlers regime."
Sikke et skrog! Selv min datter skriver bedre end det.
Gør hun?
Han er sku ikke særlig smart.
En fra den lave klasse der arbejder med sine hænder.
Måske uprofessionel, men dum? Nej.
Måske er det en der har brug for at slippe sin vrede ud.
Er der mere?
"Moder. Føreren myrdede min søn. Moder. Føreren vil også myrde din søn".
Hvor?
Neue Konigstrasse. For to uger siden.
- En anden kontorbygning. - Skidt.
Skal vi rapporterer det?
Havde vi flere mænd var det ikke noget problem. Så ville vi fange den...øh..
"Gnom," på ingen tid.
Jeg vil prøve at finde alle i Berlin der indenfor 2 uger har mistet sin søn.
- Hvorfor? - "Føreren myrdede min søn"
- Der er kun en søn. - Og?
Vi venter. Vi samler information. Samler det. Det er vores arbejde.
Vi er professionelle. Ikke amatører.
Hvad nu hvis han fortsætter og ingen anmelder hans kort?
Hvor længe har det stået på.
Tænk på hvordan det ville være at røre et af kortene på et offentligt sted.
At stå der, læse det.
Vide at nogen måske overvåger dig, venter på din respons.
Nej, uanset hvad vores gnom skriver vil det ende her hos os.
- Lad os sige... 95 procent. - Jeg tror det er mindre.
Er det et væddemål?
Lad os vente.
Lad os vente til han begår en fejl.
God morgen.
- Kom indenfor. - Tak.
- Heil Hitler! - Heil Hitler!
Så du er fra Nazi kvindernes liga. Jeg vil få pigen til at hente min pung.
Jeg er her ikke for at modtage en donation Fru Gehrich.
- Hvad kan jeg så gøre for dig? - Hvorfor er du ikke på arbejde?
- Våben industrien har brug for hjælp. - Kig på mig.
Ligner jeg en der kan klare et manuelt arbejde?
Har de nogensinde prøvet det?
Jeg vil ikke risikere mit helbred.
Desuden kan jeg altid få en lægeerklæring.
Selvfølgelig kan du det. Du kan købe en for 20 mark men det hjælper dig ikke.
I dette tilfælde skal du bruge en læge fra en fabrik der beviser du ikke kan.
En læge vi tildeler dig.
Ok, send en læge og vi får se hvad der sker.
Blæser de på mig og kvindernes liga? Laver de sjov med vores regler og Føreren?
- Jeg advarer dem. - Og jeg advarer dig.
De ved vidst ikke hvem jeg er! Min mand er Obersturmbannfuhrer!
Det gør det kun værre Fru Obersturmbannfuhrer.
De vil hører fra os.
Medmindre de har nogen væsentlige oplysninger?
- En syg mor, foreksempel? - Deres ID og navn. Nu!
- Det her vil få konsekvenser. - Værsgod.
Jeg har ikke noget fint visitkort.. Jeg er blot en fabriksarbejder.
Heil Hitler.
Nej, det forstår jeg ikke.
Den kvinde hører under arbejdsloven, og det ved i ligeså godt som jeg gør.
Fru Gehrich er kone af en Obersturmbannfuhrer.
- Så, jeg er sikker på de forstår at... - Der står ingen steder at
sådanne kvinder er undtaget?
- Hvor? - Vær ikke så stædig.
Hun er nød til at se efter sin overbebyrdede mand.
Det skal jeg vel også! Og efter hvad jeg kan se får hun hushjælp.
Jeg har ikke gjort noget forkert. Jeg handlede efter vores regulativ.
- Har de tænkt dem at sige undskyld? - For hvad?
Så må jeg jo gøre det for dig.
Du kan tage noget ferie.
Smider du mig ud fordi jeg sagde sandheden til den kvinde?
Nej, de misforstår mig. Tag noget ferie og slap af.
- Saml dine kræfter. - Det er vigtigt, Anna.
I en tid med sorg.
Okay?
Okay.
Heil Hitler!
- Heil Hitler. - Hr Quangel.
Og al det bedste for dig, Anna.
Gudskelov.
- Ikke mere kvinde liga. - Godt gået.
Hvordan kan du tage det så roligt? Jeg døde næsten da jeg så handskerne.
- Handsker, Anna. Det er kun handsker. - Hvader det vi gør, Otto?
Vi har mistet vores søn. Andre har også mistet..
Men de gør ikke..
Dette system, dette regime, jeg kan nu føle at vi er frie.
Jeg mener.. Fritaget...fra det hele.
Sådan føler jeg det.
Luderitz Strasse 23.
- Næste. - Amsterdamer Strasse 27.
Hey, Quangel. Hvor skal i hen? Gå ind i beskyttelsesrummet.
Det er et ly for mødre og børn, knægt. Det er ikke beregnet til os.
Hey, hvad laver du her? Hvad laver du?
Stop!
Hallo! Stop!
Vent! Stop! Stop, vent!
Vent!
Stop!
Hey.
Hallo! Vent! Hvem er du?
Kan de ikke hjælpe mig? Jeg er nød til at finde huslyet for mødre og børn.
Jeg er faret vild. Min datter venter på mig.
Du må kende området.
Din datter siger du?
- Hvor gammel er hun? - 6.
Hun venter på mig der siger hun. Nu er hun der, og jeg er ikke.
Det ligger to blokker herfra. Tag det nu roligt.
- De tager sig af hende der. - Jeg tror hun er bange og græder...
- Var det to blokke? - To blokke og så til venstre.
- Heil Hitler! - Heil Hitler!
Nå, inspektør, lad os se hvad den beskidte fyr har lavet.
Jeg hører at han stadig skriver lige for næsen af dig, hvad?
Heil Hitler, Standartenfuhrer.
Han giver ikke op. Men det var nu heller ikke forventet.
En der bruger en halvanden time på at tegne det her er stædig.
Har selv prøvet.
Men jeg finder altid min mand.
Vi har sat operation Gnom i sving...
- Gnom? - Ja.
- Jeg kan lide det. - Det er jeg glad for.
At bedømme udfra færden bor han omkring Alexander torv.
Der var ingen kort her til at starte med, men nu vil han ikke rejse så langt
og efterlader nu flere og flere kort i hans eget nabolag.
- Heil Hitler, Standartenfuhrer. - Hvor mange?
Han færdes også i det østlige område og i centrum. Se her, kig.
Jeg stillede dig et spørgsmål, Escherich. Hvor mange?
127, Standartenfuhrer. 129 for at være nøjagtig med de to i morges.
- Mere end hundrede! - Ja.
Hvis mere end hundrede kort er modtaget her, er der så ingen der tænker på hvor
meget lort der så stadig er i omløb?
Med al respekt, så viser det sig som regel at ingen holder længere på det end nødvendigt.
Fortæl mig hvem der gør det her for jeg vil kunne svare hvis jeg bliver spurgt.
Nu.
Den heroiske kamp om Stalingrad.
Nogen er nød til at skrive sandheden om alle de løgne.
Hvad tror du der sker med vores kort?
Hvorfor vil du gerne vide det?
Jeg vil gerne vide hvordan folk reagerer.
Nogen folk vil måske blive bange.
Bange for at nogen måske har set dem samle kortet op.
Nogen vil måske ligge dem tilbage.
Nogen vil afleverer dem til politiet, til opsynsmænd
vores kort vil også blive læst af dem.
Det er som en maskine.
Lidt sand i hjulene vil ikke standse maskinen..
Men hvis en person kaster lidt mere sand og...og mere...
Vil motoren begynde at hakke
og maskineriet standser.
I mine tanker ser jeg mange folk der kaster sand i hjulene.
- Du er romantiker, Otto Quangel. - Jeg er mekaniker.
Ja, også det.
Du er romantiker.
Det var du engang.
Hvad? Jeg var engang?
Stadig, så så jeg dig først, men du så ikke mig.
Du sagde jo ikke noget.
Du dansede med Peter Reinke og tog med ham til kastanjetræet
du med din blomsterkrone der lo og lod som om han var morsom.
Reinke med hans åndssvage hår.
Nu er han skaldet og er medlem af partiet.
Jeg ville også have danset med dig, men du spurgte ikke.
Du ved hvordan jeg så på dig.
Men jeg spurgte dig to år senere.
Ikke for en dans.
Vil du danse nu?
Nej, kun..
- Ser han sådan ud? - Ja, sådan cirka.
Hans øjne var måske længere fra hinanden. Det var mørkt, så...
Tak. Du har gjort riget en tjeneste.
Heil Hitler, inspektør.
Frøken Schaefer.
Få det her sendt rundt.
"Send informationen rundt. Tilslut dig den frie presse.
"Frygten har taget kontrollen over dig. Dræb den. Dræb Hitler."
Det er en mand der har mistet sin søn i den Franske kampagne.
Uerfaren i at skrive, men intelligent. Stilen er ændret igennem året.
I de seneste måneder har han benyttet titlen, "den frie presse."
Han arbejder på en professionel måde. Ingen fingeraftryk og arbejder strategisk.
Han vælger aldrig den samme gade to gange i træk.
Han skifter altid mellem disse sporvogne, syv, ni og elleve.
"Enhver tanke i mod de nationale socialister
er som sand i den kriminelle krigs maskine."
"Send kortet videre. Den Frie Presse."
"Hvor mange børn skal dø?"
"Frygt er deres eneste våben. Den frie presse."
"Hjælp os med at afslutte den kriminelle krigs maskine."
Zott, igen og igen billedet af en maskine.
Papirer.
I dag er det den 22nde.
- I dag. - Fødselsdag.
Nogen gange føler jeg faren som var den fysisk.
- Jeg føler den faktisk. - Du gør mig bange.
- Nej.
- For Hans. - Hans.
Nej, inspektøren er ikke på sit kontor, et øjeblik.
Et opkald fra Lothringer gade sektionen
Rapporteret tilfangetagelse af mistænkte i Gnom sagen.
Ja, værsgod.
- Anna. - Hej Walter.
- Er han løbet sin vej? - Nej.
Han glemte sin madkasse igen.
Jeg troede han var syg. Han er her ikke.
Anna, hvordan går det? Jeg skal snart giftes.
- Gid du må hænge! - Forræder!
Du er en fjende af folket!
- Hvad laver du her? - Vi skulle gøre det sammen.
- Hvorfor tog du ikke på arbejde? - Ikke nu.
- Forræder!
Er du klar over hvordan min dag har været?
Ikke. Det tænker du ikke på, vel? Ikke at finde dig på arbejdet
og derefter tro du stadig er i bygningen. Ved du hvordan det føles?
Hvad er det Otto? Vil du fanges? Er det det du vil?
- Ingenting skete. - Ingenting skete?
Så du hvem de arresterede?
En bums. Han havde sikkert stjålet. Det har intet med os at gøre.
Det var postkvindens mand.
Hvorfor tror du det ikke har noget at gøre med os?
De er skilt.
Det betyder ingenting, for fanden!
Jeg blev bange. Hvad hvis det er et tegn, eller en advarsel?
Det er det ikke.
Tag det roligt.
Kan du huske, da Hans døde..at du sagde dit liv ikke var noget værd?
Du havde ret.
Derfor kan vi være frie og ikke have grund til at være bange.
Men dit liv, Otto, dit liv betyder noget for mig nu
betyder, betyder..
Alt for mig nu.
Vi aftalte vi ville gøre det sammen.
- Vi stopper ikke. - Er du ikke bange?
I dag stod jeg igen og kiggede.
Jeg er nød til at se hvad der sker når folk læser det.
Kom.
Min lægeerklæring var udløbet, derfor skulle jeg til lægen.
Har jeg den ikke bliver jeg sendt til en lejr. Jeg sværger...
på mine børns liv.
To sønner?
- Og de er begge soldater, ikke? - Begge to. Ja.
En af dem er i Waffen-ss.
- Og de er begge to i live? - Ja. Værsgod.
Vores Karl, i Polen.
Jamen...det er gode nyheder.
Manden blev grebet på fersk gerning. Og her er beviset.
Det ser ud til at være skrevet af vores gnom.
Vi har ham Escherich. Du kender hans profil ligeså godt.
Vi leder efter en mekaniker der har mistet sin søn.
Og så slæber du sådan en karakter ind. En hasard spiller
der ikke engang lever tæt på området og som har to levende børn.
- Betyder det at du tror på mig? - Ja. Du kan gå.
Gud velsigne dig. Tak skal du have.
Bravo.
Hvad gjorde du? Lod du din gubby gå?
Gnom, Standartenfuhrer.
Med al respekt så er du min overordnet, men som medlem af SS
er du ikke nødvendigvis en kriminel.
Jeg er politimand, og jeg beder dig om at lade mig gøre mit arbejde
som jeg har lært fra min erfaring..
Erfaring?
Jeg kender alt til folk som dig. Intellektuelle, smarte fyre.
Svin ikke mit gulv til!
Slug dit skide blod!
Op! Op, op, op, op, op! Kom. Op.
Du tror du er klog, ikke?
Og vi er kun et par fyre fra SS der ikke er kloge nok, ikke?
Sig det. Jeg vil gerne høre det. Jeg er klogere end jer.
Sig det!
- Sig det! Jeg kan ikke høre dig. - Undskyld.
Du har to dage..
Du har to dage til at udrydde den mand du lod gå. Få ham ud.
Fru Quangel?
Du er Hans`s mor ikke?
- Jo. - Jeg gik i klasse med Hans.
Dietrich. Selvfølgelig. Hvordan har du det?
Fint. Tak. Jeg er da i live.
Jeg er glad for du kom tilbage.
- Hr Necker? - Undskyld, jeg er nød til at gå.
Ser de, Fru Quangel, Jeg.. Jeg savner Hans meget.
Jeg har ikke længere noget med Enno at gøre.
Han har ikke været min mand i lang tid før Gud.
Nu..
Hvor kom vi til? Ja.
Du var ved at fortælle mig om hvor vi kan finde din eks-mand.
Er det her du gemmer dig?
- Du har ikke noget med kortene at gøre. - Det er gode nyheder, inspektør.
men fyrerne fra SS tror det var dig.
De har desværre overtaget nu. Og mig også.
De vil have dig arresteret, og de vil forhøre dig på deres egen måde.
Så vil jeg hellere være død.
Du har ret.
Du vil hellere være død.
Det skal nok gå. Det er bedre på den måde.
- Nej ikke det! - Pis!
Selvmord?
Det er gode nyheder, Escherich.
Løkken er strammet.
Ingen nye kort?
Ikke endnu.
Nej.
Tak fordi du tog over for Fritz.
Det kommer tættere på.
Formand Quangel, maskinen brænder sammen.
Sluk for den!
Har du ikke noget at lave?
Ludwig.
Der er noget til dig.
Det var da noget. Aflever det til ledelsen.
Du er medlem af partiet. Du skal gøre det. Hold dig til reglerne.
Ja.
Er det alle på dagens hold. Navne og adresser.
Vores mand må bo et sted mellem christburger og jablonskistrasse.
Der er ingen med den adresse, inspektør.
Hvem er Formand?
- Fritz Kemper. - Hent ham.
Umuligt. Han kom til skade i morges.
- Hvem er afløser? - Otto Quangel. Fra det andet hold.
Hans navn står ikke på listen.
Han hjælper os bare i dag. Han kender dem ikke.
Hvor bor han?
Otto Quangel.
Walter, hvor er Otto?
- God morgen, Formand Quangel. - God morgen.
Vil de ikke sidde.
Fru Quangel!
Vi ved de er her!
Åben døren!
Kig på det her Quangel. Det vil sikkert interessere dem.
Hvad tror du det er?
Du behøver ikke at gøre dig nogen anstrengelser.
Der er nøjagtig 267 kort.
Er det antallet du leder efter?
Tænk over det, Quangel.
Hver enkelt kort er frivilligt afleveret til os. Frivilligt.
Vi har ikke fundet nogen selv.
De kunne ikke vente med at afleverer dem til os.
Nogen blev arrestered, en begik selvmord.
Hvordan kunne du seriøst tro at du kunne ændre på noget. Dig, Formand Quangel?
- Hvem begik selvmord? - Det er ligegyldigt. En lille fisk.
Ingen er ligegyldige.
- Det er min fejl. - Det var godt.
Nu har du indrømmet din forbrydelse. Fortæl mig, Quangel, præcist.
Hvor mange kort har du selv skrevet, og jeg mener i det hele?
285.
18.
18 kort er ikke afleveret.
Forresten, så har vi Anna.
Så lad hende gå. Hun har ikke gjort noget.
Jeg ved du lyver, Quangel. Din kone dikterede hvad der skulle skrives.
Ligner jeg en der ville lade sin kone dikterer noget som helst?
Det var min ide fra starten. Jeg var rundt med det hele alene.
- Hun har indrømmet. - Nu er det dig der lyver.
Hun indrømmede. Hun ville ikke lade dig sidde med hele æren.
Du får min underskrift
men, inspektør, Anna.
venligst lad vær.
Det...det er ikke nødvendigt.
Send en båndoptager til mit kontor.
- Undskyld, sir. - Ja.
For Gnomen!
Quangel.
- Anna. - Otto.
- Du ved hvad der vil ske? - Ja.
- Det kan ikke ændres. - Det ved jeg, Otto.
Det er ligegyldigt.
- Ja.
Alle rejser sig!
- Heil Hitler. - Heil Hitler.
Tiden er gået.
Du skal ikke være bange, mit barn.
Vær ikke bange.
Dommer Fromm, vil de ikke blive lidt?
Jeg vil lukke øjnene og forestille mig det er Otto.
Så er det nu, Quangel.
Tag det her på.
Kan jeg gøre noget for dig? Er der noget du har brug for?
Et papir og en kuglepen.
Du tog hende alligevel.
Jeg læste alle dine kort, Gnom. Dine og din kones.
Jeg er den eneste der har læst dem alle..
Alle på nær 18.
18 kort.
TIL MINDE OM OTTO OG ELISE HAMPEL DER BLEV HÆNGT FOR AT HAVE SKREVET
OG CIRKULERET KORT MOD NAZI STYRET MELLEM 1940 OG 1943.